Току-що синът ми се спомина...
Усещам сполетялата го беда
чрез майчината ми връзка.
Безценното ми момче... Загинал си от подобни рани, значи.
Споделям болката ти.
Би се великолепно в името на лорд Дио, Джей Гайл!
Но съм убедена, че са прибягнали до някоя долнотия,
за да убият някой като тебе - с душа чиста като сълза.
Дяволите да вземат тия изроди!
Прескъпо ще си платят с помощта на картата "Императрицата"!
Марш! Време е да се намеси
Стандът, който убива бавно!
Тъй ми се къса сърцето, че ще ги избия до един!
НЕВЕРОЯТНИТЕ ПРИКЛЮЧЕНИЯ НА ДЖО-ДЖО И ЗВЕЗДНИТЕ КРЪСТОНОСЦИ
И сбиращият се звезден прашец
към пробуждане зове ориста предначертана от векове.
А мъжете се изправят
пред пътешествие през пясъците на времето.
Тази карма като верига ни оплита.
Съдба, засенчваща светлината!
Ставай! Ставай! Ставай! - С куршум на гордостта...
Давай! Давай! Давай! - ... стреля неговата ръка!
Ще те сломи! Ще те сломи! - И нека юмруците му
носят свещеното видение с названието "Станд"!
Епизод 12 "Императрицата"
Джо-Джо и компания се насочиха към свещения град Варанаси с автобус.
Виж. Обикновено не поучавам другите.
Кретенът си е кретен! Независимо колко му обясняваш,
пак не вдява. Сигурно познаваш такива неразбрани кретени.
Но знаеш ли... Така и не разбрах как се казваш.
Нена. - Нена! Прекрасно име.
Ти си дъщеря на заможно семейство от Варанаси, през който минаваме.
Красива си и не ми изглеждаш на глупаво момиче.
Имам око за хората, затова ще си позволя да ти кажа нещо.
Хол Хорс е един долен лъжец.
Била си измамена! Родителите ти ще се разстроят.
Виж. Не бива да гледаш на нещата така.
Лесно се подлъгваш, когато си влюбен, но не бива.
Трябва да си отваряш очите на четири.
Град Варанаси се вижда вече.
Свещената река Ганг.
Светци, стари, болнави, деца,
крави, кучета, маймуни, храна, изпражнения, изгарящи трупове...
Тази река приема всички тях в лоното си.
В нея се разкрива всичко - от раждането до смъртта.
Казват, че хората могат да прекарат месеци
в свещения град, без да им омръзне.
Това вероятно се дължи на факта, че разкриващият се пред тях пейзаж
отразява пейзажа в душите им.
Влошило се е.
Какво има, старче? Не изглеждаш добре.
Някакво насекомо ме е ухапало, и изглежда се е инфектирало.
Подуло се е. Най-добре да го погледне лекар, преди да се влоши още повече.
Не ви ли мяза на нечие лице? - Без такива бъзици, Полнареф!
Прощавай. Да те придружа до болницата?
Не! Не ме третирайте като някой пенсионер!
Ще го срежем. - Моля?
Инфектирало се е. Не изтече ли отровата, ще се влоши.
Не може ли просто да го намажете с нещо и да ми превържете ръката?
Спокойно. Няма да усетите нищо, щом ви бия упойката.
Няма проблем. Всичко е наред. А сега легнете.
Изучавал съм медицина в Англия. Мога да правя и апендектомия.
Гледай ти. Ръждясал е малко. Но няма да е проблем.
Така... Да направим един разрез. - Божичко! Не искам да гледам.
Няма проблем.
Готово ли е, докторе? Свърши ли се?
Какво?!
Ей, докторе! Да ме срежеш ли се опита? Ама че си прост, слабоумнико!
Какво е това?!
Аз олицетворявам картата "Императрицата", стари Джоузеф!
А сега ще се лее кръв!
Кога ми се лепна, гад такава?! Захапа скалпела!
Дяволски силно е! Взе ми скалпела!
О, не!
Добре че беше протезата! - Сам ли се опитваш да се нарежеш?
Аз съм част от теб, стари Джоузеф.
Не можеш да се отървеш от мен, миличък.
Я да ти отгатна мислите.
Мислиш си как Стандовете могат да бъдат победени само от Стандове.
Как способността на твоя Пурпурен отшелник е ясновидството -
да вижда надалеч. Дали ще ти помогне в битка.
Дали ще срази нещо, сраснало се с ръката ти.
Абсурд! - Къде е носителят?
Откъде си ми се лепнал? - Все едно ще ти кажа, глупако!
Гадина! - Към дружките ли хукна?
Дали ще е толкова лесно?
Докторе, следващия пациент чака...
Докторът... - Не разбирай погрешно! Аз не съм...
Аз го убих! Аз - Джоузеф Джостар! Американец!
Отседнал съм в хотел "Кларкс"! Впрочем, маце...
Приготвил съм нещичко и за младичките сестри като тебе.
Какво?! - Убиец!
Чакай! Това са глупости! О, не...
Сега не можеш да се върнеш в хотела. Ще мога да те убия на спокойствие!
Малка кучка!
Ще те смачкам! Какво?
Ей, това си е твоята ръка. Пази си я, тъп дъртак!
Пораснаха й ръце. Още ли ще расте?!
Пусни се! За какво се хвана? Пусни се!
Няма! Полицай! Ей тук е престъпникът!
Точно тук е!
Отдавна не съм прибягвал до това...
Ти! Какво правиш там?
Овърдрайв!
Слабоумник! Та това е твоята ръка!
Твоят хамон няма ефект върху собственото ти тяло.
Ти, там! Стой на място! - Значи ще да е Пурпурния отшелник!
Ще ме смачка... - Мога да ползвам Отшелника и така!
На място, казах!
Ей, ти! Стой! - Мамка му!
Какво ми хвърли отгоре? Тъмно е! - Ама че каша!
Станд - Пурпурния отшелник Носител - Джоузеф Джостар
Виж сега, Нена...
Истинските мъже не се перчат.
По този начин лесно различаваш лъжеца.
Заради полицията тръгнах в противоположната посока на хотела.
Ако знаех, че ще стане така, щях да взема Полнареф с мен.
Забрави го оня нещастник Хол Хорс.
Какво ще кажеш за мен? Не съм ли твой тип?
Не съм от хората, които ги вълнува миналото.
Все ми е едно с кого си излизала. Важно е само настоящето.
И чувствата ни да са взаимни.
Погледни натам. Това е хотел, който го държи една японка на име Кумико.
В бизнеса й помага съпругът й, който е индиец. И стаите не са скъпи.
Така ли? И какво за хотела?
Какво правиш?
Храня се, Джостар. За да порасна.
Задигнала си всичко това от пазара, пъргава гадинка такава!
Твойта кожа!
Виж колко пораснах!
Живея на гърба на родителя си... По-скоро на ръката ти, тате.
Ах, ти грозна кучко! Сега ще ти покажа, че Джоузеф Джостар
има много повече години опит на бойното поле от теб!
Хубаво го казах, ама какво ще правя?
Във всеки случай излез, Пурпурен отшелнико!
Татко, благодаря ти, че ме отгледа.
Но не бива да се привързваш така към децата си.
Трябва да им даваш свобода!
О, не!
Проклятие! Ще ми се да открия носителя с Пурпурния отшелник,
обаче нямам апарат! Какво да правя?
Не след дълго тя ще погълне не само ръката ми, но и цялото ми тяло!
Дорасох достатъчно, за да те очистя.
Виждаш ли? С ръка ти достигам шията.
Свършен си, ударя ли сънната ти артерия.
О, не!
Какво го пък прихвана тоя?
Гад мръсна! - Какво е това?
Виж какъв ужасяващ израстък има на ръката!
Мамка му! Къде е носителят на Станда?
Г-н Полнареф. Аз съм жена, която се нуждае от надежден мъж до себе си.
Обичам ви. Вие сте толкова мил и надежден.
Какво те прихвана изведнъж?
Тя сериозно ли говори? Започвам здравата да хлътвам по нея!
Ама че късмет!
Хей, Джоузеф Джостар, глупако.
Все повече се отдалечаваш от Джотаро и останалите.
Да не мислиш, че тичам безцелно само за да се изморя?
Тичам, за да сложа край на живота ти!
И за да те потопя в това!
Изкуфял дъртак!
Пирон? - Взех го по-рано,
докато се боричкахме на земята.
С него ще пробия сънната ти артерия!
Наистина ли си мислеше, че ще можеш да ме удавиш?
Умри!
Въпреки че имам телесна форма, аз не съм жив организъм.
Паметта ли ти изневерява? Само Станд може да победи друг такъв.
Абе, по-рано не каза ли,
че ще покажеш разликата в опита ни? Къде е този "опит"?
Ти си само един грохнал, безполезен старчок!
Едва не счупи пръстите на протезата ми
с миналата серия от удари, и сега нямам грам сила у тях!
Само още едно натискане, и ще те избавя от живота ти като инвалид.
Няма начин да ме победиш...
Нито един...
"Нито един" какво? Ще ме прощаваш, ама слухът ми изневерява вече.
Повтори ми го още веднъж.
Каменовъглен катран! Потопи ме в катран!
Не си искал да ме давиш, а да ме втвърдиш!
Но откъде си разбрал за катрана?
Благодарение на способностите на моя Станд Пурпурния отшелник.
Вижте, хора! - Какво е това?
Пепелта, която се разпръсна, когато чужденецът падна върху масата...
... е във формата на карта на града!
Направил си духовна снимка! И така си намерил катрана.
Използвал си способността си върху пепелта!
Вече мисля, че трябва да ти е пределно ясна разликата в опита ни.
Щом противникът се почувства победител, значи вече е загубил.
Така се бие Джоузеф Джостар.
Май с възрастта задобрявам все повече в това.
А пък моят Станд може да разкъса друг такъв!
Сега ще кажеш: "Спри, само не и това". - Спри, само не и това!
Да не съм чул и дума. И на мен ми е тежко,
но децата не могат вечно да зависят от родителите си.
Вече си голяма и трябва да се оправяш сама!
Въпросът е къде е носителят?
И така, Нена...
Нека затвърдим любовта си с целувка.
Какво, по дяволите?! Какво ти стана, Нена?
Ето кой бил носителят на Императрицата.
Тази грозница е прикрепила своя Станд като израстък с човешко лице
и се е дегизирала като красиво момиче.
Колко нехайно... Добър номер ти погоди, Полнареф.
Станд - Императрицата Носител - Нена
А тъкмо си мислех, че най-сетне ще можем да спим на легло.
Стига да не бяха погнали дъртия ченгетата.
Уредих нещата. Ще вземем джипа.
Полнареф, ти ще караш.
Още ли не си се отърсил от шока? Мен нападна Стандът й.
Предпочитам мен да беше нападнал...
Следва продължение...
Превод: asimilator Редакция: pikapika3 & KoP3Le7o
Сбогуваме се с Индия. - Нали съм момиче.
Видя ли лицето на шофьора? - Не ни трябват неприятности.
Камион?! Мама му стара! - Впрочем харесваш ли сумо?